Dag 91 – Salmerne 37-39
Kroppen er 37,5 grader, og Sl 37,5 kaldes derfor lidt popsmart “en kristens normaltemperatur”. Salmen emmer af trosglæde og – tryghed. Prøv at finde forskellige udtryk for troen i disse tre salmer (fx “søge tilflugt hos ham”, 37,40). Sl 38 er den 3 bodssalme (ud af 7) og er en stærk syndsbekendelse. Sl 39 er en af de eneste salmer, der slutter med total fortvivlelse. Se den hjerteskærende bøn: “Vend dit blik fra mig, så jeg bliver lidt glad”. Også den erfaring af Gud har Bibelen med…
Dag 92 – Josvas bog 13-17
I kap. 13 begynder Josva som 85-årig fordelingen af landet – igen en stor opgave, som kun lykkedes delvist, da en del af de oprindelige folkeslag blev boende i landet. Selv i hjertet af Jerusalem blev jebusitterne boende (15,63). Som det ses, fik Rubens, Gads og halvdelen af Mannases stamme arvelod øst for Jordanfloden (linjen mellem Genesaret sø og Det døde Hav).
![](https://usercontent.one/wp/www.lydbibel.dk/wp-content/uploads/2024/08/map2.jpg?media=1720616333)
Ca. 1400 f.Kr.
Under erobringen af Kanaan tildelte Josva landet til Israels stammer. Disse grænser afspejler dog ikke nødvendigvis det land, hver stamme faktisk boede i ved slutningen af erobringen. Adskillige stammer, såsom Dan, var ude af stand til at fordrive kana’anæerne, der boede i meget af deres tildelte område (19,47), mens andre stammer kontrollerede dele af noget land, som ikke oprindeligt var tildelt dem (f.eks. 17,11).
Dag 93 – Josvas bog 18-21
Resten af landet fordeles ved lodkastning = efter Guds vilje, dog efter en omhyggelig beskrivelse af landet. Det gamle Åbenbaringstelt fra ørkenen stilles op i Shilo, og her vælges det fremtidige område til stammen, inkl. de seks tilflugtsbyer (jf. 5 Mos 19) og levitbyerne, som blev præsterne hjemby. Afsnittet slutter med en tankevækkende kommentar: “Ikke ét af alle de gode ord, Herren talte til Israels hus, faldt til jorden; alt gik i opfyldelse” (21,45).
Uddybende noter |
19,15 Betlehem er en nordlig landsby, der ikke må forveksles med det mere berømte Betlehem i Juda (Dom 17,7). |
Dag 94 – Josvas bog 22-24
Gud holdt, hvad han havde lovet – det samme kan ikke siges om mennesker. Josva må tale stærkt til folket og forberede dem på fremtiden, hvor deres skæbne altid vil afhænge af forholdet til Herren. “Det er vort hjerte, der skal prøves efter Skriften, og ikke Skriften, der skal prøves efter vort hjerte” (C.O. Rosenius). Josva meldte klart ud (24,14-15), og folket indgik en pagt med Gud, som fik betydning for flere generationer efter (24,31). Hermed slutter endnu en af heltenes, Josvas, historie. Han blev ikke blot ved sit navn, men også ved sin overvindelse af fjenderne og entydige lydighed mod Gud, et forbillede på Jesus.
Uddybende noter |
22,8 Del det bytte, I har taget fra jeres fjender, med jeres brødre: I Bibelen, som generelt i det gamle Mellemøsten, betragtes både sejren i kamp og sejrsbytte som gaver fra gud, i dette tilfælde Herren. Disse gaver skulle deles med allierede eller pagtspartnere, uanset deres rolle i konflikten (jf. 4 Mos 31,25-31; 1 Sam 30,24). |
Dag 95 – 2 Korintherbrev 1-4
2 Kor burde hedde 3 Kor, da der efter al sandsynlighed er gået et brev tabt af Paulus: “Tårebrevet” (2,3f ; 7,8-13), som er skrevet mellem 1 og 2 Kor. Heri har Paulus påpeget nogle ting, som de skulle omvende sig fra, og 2 Kor lyser af taknemlighed over, at brevet har haft den ønskede hensigt. Endnu vigtigere er det for Paulus at pege på trøsten i evangeliet, på Kristus som opfyldelsen af Guds løfter (1,20 og kap. 3). I 3,12-14 udlægger Paulus 2 Mos 34,33 evangelisk: Sløret (Moses’ over hovedet og jødernes over Skriften) fjernes alene i Kristus. Det kaster lys over vores bibellæsning!
Dag 96 – 2 Korintherbrev 5-8
Jeg går til bekendelse: 2 Kor 5,11-21 er et af mine favoritsteder i Bibelen. Evangeliet prædikes så klart, og hvilke konsekvenser “Kristi kærlighed” har i liv og tjeneste kommer også frem. Kap. 6-8 er formaningsafsnit om åbenhed, sandhed, hellighed og giverglæde – og som altid hos Paulus med evangeliet om Kristus som motor.
Uddybende noter |
6,15 Beliar (Gk. Beliar, også stavet Belial, fra et Hb. udtryk, der betyder “værdiløshed” eller muligvis “ødelæggelse”). Dette navn for Satan findes ikke andre steder i GT eller NT, men blev brugt i jødedommen på Paulus’ tid. Afledt af en af Satans karakteristika (dvs. at han er “værdiløs” eller “forræderisk”), blev det ofte brugt i sammenhænge, der understreger Satans aktivitet som modstander af Gud, hvilket passer til Paulus’ bekymring om sine modstandere. |
Dag 97 – 2 Korintherbrev 9-11
Efter endnu en opfordring til at give rundhåndet (fordi Kristus gav rundhåndet), må Paulus runde brevet af med en trist situation i menigheden; de har lyttet til falske apostle, som har deres autoritet og åndelighed i det ydre og i deres egen styrke. De falske profeter har set store ud og har haft gyldne løfter til menigheden, men Paulus appellerer til at bruge en helt anden målestok: Magtesløsheden og Guds anbefaling og styrke.
Uddybende noter |
11,24 Fyrre slag minus ét: Den jødiske straf på 39 piskeslag blev givet af synagogen for falsk lære, blasfemi og alvorligt lovbrud, som alt sammen kunne have været anvendt på Paulus’ forkyndelse af evangeliet, især til ikke-jøder (ApG 9,20; 13,5, 14-43; 17,1-3, 10-21; osv.). Det var den mest alvorlige pryglestraf, som Skriften tillod (5 Mos 25,1-3). |
Dag 98 – Salmerne 40-42
De første linjer af Sl 42 og 40 om tørsten efter Gud og Guds redning fra undergangens grav er sat på vers både i Salmebogen (DDS 410) og i flere lovsange. Sl 41 er tydeligvis en kristologisk salme – læs den med Jesu kors i tankerne (v. 10 bliver citeret af Jesus i Joh 13,18). Sl 42 læste jeg midt i Corona-tiden og tænkte, at det er en salme / bøn, mange vil kunne identificere sig med i denne tid.
Dag 99 – 2 Korintherbrev 12-13
Paulus fortsætter temaet fra de forudgående kapitler med magtesløshed og Guds kraft. 12,1-10 har mange fundet hjælp i på vanskelige dage. Omsorgen for menigheden kommer til udtryk til sidst med frygten for, at de vil lade sig lede på afveje med fortabelse til følge, og Paulus forsøger at rette blikket så klart som muligt på Kristus. “Den apostolske velsignelse” (13,13) lyses over menigheden hver søndag efter prædikenen.
Dag 100 – Hebræerbrevet 1-4
ENDELIG kommer vi til Hebræerbrevet, som jeg har glædet mig til, fordi brevet på eminent vis trækker trådene fra ørkenvandring og alle ofringerne op til nutiden. Der er et stærkt Kristus-perspektiv allerede i prologen (1,1-4) og det fortsætter med enestående sammenligninger mellem Kristus og englene (1,5-14), Moses (3,1-6) og ørkenvandringen (3,7-4,11), og derudover en herlig beskrivelse af Jesus (2,1-18). Se 4,12-13 for en rammende beskrivelse af Bibelen.
Dag 101 – Hebræerbrevet 5-8
Jesu rolle som præst – og opfyldelsen af ypperstepræst-embedet fra GT – fylder kapitlerne (se allerede fra 4,14). Det særlige ved Jesu præsterolle er, at han både er 100% menneske (og derfor identificerer sig helt med os) og 100% Gud (hvilket særlig ses i afsnittet om Melkisedek, som netop kom ud af det blå (se 1 Mos 14,17-20) og var større end selv Abraham). Kapitlerne er indholdsmættede, men det lønner sig at “høre” og suge denne “faste føde” (5,11-14) til sig.
Dag 102 – Hebræerbrevet 9-11
I kap. 9-10 sættes fokus specifikt på Kristi opfyldelse af ofringerne i GT. De var alle foreløbige og ufuldstændige, “en skygge af de kommende goder” (10,1). Selv om ofringerne gav israelitterne tilgivelse hos Gud, så lå der også en “påmindelse om synder” (10,3) i dem, fordi blod af tyre og bukke umuligt kunne bære straffen for deres synd. Der skulle et menneske (legeme – 10,5) til, og evangeliet er, at Kristus bragte dette offer. Det helliger, fører os til målet, giver os adgang ind i himlen – alene den bevidste vantro (10,26-31) kan afholde os fra evangeliets goder. “Troskapitlet” (kap. 11) beskriver på vidunderlig måde, hvad tro er og hvordan tro har gennemstrømmet mennesker gennem tiden.
Dag 103 – Hebræerbrevet 12-13
Til sidst i brevet fokuseres der på livet i troens verden. Et liv i Guds opdragelse, i fred, med Guds dom og frelse som levende realiteter – og så en varmt ønske til sidst (13,20-24). Hermed slutter Hebræerbrevet – det eneste anonyme skrift i NT. Mange teorier er fremført om forfatterspørgsmålet, men Origenes havde sikkert ret i sin notits helt tilbage fra det 3. århundrede: “Hvem der skrev Hebræerbrevet – det ved kun Gud”.
Dag 104 – Dommerbogen 1-3
Dommerbogen beskriver 400 års trist nedgangs-historie i Israel. En slags nedadgående spiral kendetegnede årene – med et gentagende mønster, som beskrevet i 2,11-16: 1. Herren svigtes af Israel, som tilbeder andre guder, 2. Gud sender fjender over landet, 3. Israelitterne råber til Gud, 4. Gud sender en befrier – en dommer. I kap. 3 afsløres en skjult sandhed bag den vanskelige erobring, nemlig at Gud prøvede folkets tro ved at lade de oprindelige folkeslag bo blandt dem (jf. Jesu lignelse om ukrudtet blandt hveden, Matt 13,24-30). Det gjorde han for at frelse dem.
Uddybende noter |
3,20 Kølige værelse ovenpå: I oldtidens byer var det koldeste sted i huset på taget (jf. det “et lille værelse ovenpå”, som et shunemitisk ægtepar lavede til Elisa, 2 Kong 4,10). |
Dag 105 – Salmerne 43-45
Sl 43 og 44 er klagesalmer med “den uretfærdige lidelse” i fokus. Salmisten taler til sig selv / sin egen sjæl (43,5a) – har du prøvet det i bønnen? Ellers brug salmen til at gøre det… Kora-sønnerne står bag både Sl 44 og 45 (helt til 49), og se den store forskel, som viser, at mennesker også dengang både kunne give udtryk for klage og lovsang i bønnen: Fra Sl 44 og klagen over, at Gud har forstødt dem (44,10) og sover (44,24) – til jubellovsang over kongen, der velsigner. Sl 45 er samtidig en kristologisk salme, hvor kongen er et billede på Kristus.
Dag 106 – Dommerbogen 4-6
Dommerbogens ”mønster” fra 2,11-16 (frafald, modgang, omvendelse, hjælp fra Gud, jf. forrige kommentar) gentages her i 4,1-4 og 6,1-7. Overvej i øvrigt, om det samme mønster findes i dit liv. I Dommerbogen er der i alt 6 ”små” dommere (som nævnes kort) og 7 ”store” dommere (jf. 7-tallet, fx i Åb), og her træder nogle af de store frem: Debora / Barak med den stærke sejssang og Gideon, som vi hører mere til i de næste kapitler.
Dag 107 – Dommerbogen 7-9
Gideon var et menneske som os. Selv efter Guds store tegn med ulden på jorden var Gideon bange – ikke så underligt med hans lille hær på 32.000 mod midjanitternes 135.000. Aldeles rystende blev det, da derefter de bange og dem, der fører hånden op til munden for at drikke vand, bliver sendt hjem – og Gideon står med 300 mand tilbage. Nu var det klart, at det i tilfælde af sejr var Guds sejr alene. I kap. 8 får man fornemmelsen af, at Gideon bliver blodtørstig og går ud over Guds befaling. Han bliver også årsag til afgudsdyrkelse, og kap. 9 er med endnu mere ondskab og borgerkrig et endnu sortere kapitel i historien. Længslen mod en dommer / frelser, der ikke bærer ondskaben med sig, tager til…
Dag 108 – Dommerbogen 10-13
Historien om Jefta er endnu et eksempel på Guds ubegribelige nåde. Han sender efter endnu et fald blandt israelitterne igen en dommer, men selv om de redder israelitterne fra fjenderne, bliver deres liv en del af den nedadgående spiral – her fx med Jeftas sorte fortid og hans katastrofale løfte til Gud, som koster hans egen datter livet. Mønstret (jf. 2,11-16) gentages flere gange, og nu bliver Samson på underfuld måde kaldet af Gud. Læg mærke til, at dommerne også er billeder på Kristus – se særligt 13,5a, hvor nøjagtig samme udtryk bruges som ved bebudelsen af Jesus (Luk 1,31). Se også 13,5b: ”Han skal gøre de første skridt til at frelse Israel” – Jesus gjorde de sidste!
Dag 109 – Dommerbogen 14-17
Herrens ånd virkede i Samson (13,25 ; 14,6.19; 15,14), og han blev på nogle punkter et lyspunkt i Dommertiden. Desværre virkede begæret efter kvinder også i ham, nærmest som en besættelse, der både fik volden til at eskalere og blev afgørende for hans endeligt. ”Herren havde forladt ham”, står der om Samson i 16,20 – og selv om Gud gav ham sin styrke tilbage til sidst, så endte livet for Dommerbogens sidste dommer trist. Overvej, hvordan Samson er et billede / modbillede på Kristus, både i livet og døden.
Dag 110 – Dommerbogen 18-21
Jeg vil forberede jer på, at disse triste kapitler er barsk læsning og afrunder en af Israels værste perioder. Forfaldshistorien slutter med homoseksuelt begær, en hensynsløs voldtægt og borgerkrig, som næsten udslettede en af Israels 12 stammer, nemlig Benjaminstammen. Her beskrives det ultimative frafald fra Gud og det rene anarki: ”Enhver gjorde, hvad han fandt for godt” (21,25).
Dag 111 – Ruths bog 1-4
Ruths historie er et lyspunkt midt i den mørke dommertid. Mens bølge efter bølge af fjender kommer ind over landet, baner et ægteskab mellem en israelit og en moabit vej for noget nyt frem mod kong David og Jesus selv (se slægtstavlen i Matt 1,5, hvor Ruth nævnes). Udgangspunktet er tragisk, da Noomi sidder tilbage efter tre dødsfald i sin nære familie (se 1,20-21). Hvor landet som helhed er på vej mod afgrunden, så er Ruths bog en historie om, at Gud ikke glemte den enkelte (4,14). Det kan også give os håb i dag.
Uddybende noter |
1,22 Byghøsten: I april/maj, et par uger før hvedehøsten (se 2,23). 2,2 Samle aks: Det var tilladt de fattige, fremmede, enker og forældreløse at samle korn langs markens kanter og hjørner, samt stilke og neg som var efterladt af markens arbejdere (3 Mos 19,9-10; 5 Mos 24,19). 2,17 En efa byg: Omkring 22 liter, mindst to ugers forsyning for to kvinder. 3,4 Så skal du gå derhen og klæde dig af og lægge dig ved hans fødder, teksten kan også oversættes: Så skal du gå derhen og blotte hans fødder og lægge dig (igen i v. 7). At Ruth lægger sig ved Boaz fødder (v. 8, 14) demonstrer hendes afhængighed af Boaz, et modigt frieri fra hendes side (v. 9). Nogle lærde mener at den alternative oversættelse; blotte hans fødder, antyder seksuel kontakt, men der er ingen beviser for dette, og det ville være malplaceret i denne historie. 4,1-2 Byporten virkede som et kombineret rådhus og retssal (sammenlign 2 Sam 15,2; Job 29,7-17; Ordsp 22,22; 31,23; Am 5,10). Byens ældste vidnede over handlerne (Ruth 4,4; 9-11; se 5 Mos 25,7) og afgjorde retssagerne (se 5 Mos 21,19; 22,15). 4,3-6 Da den løser, som stod nærmere Ruth, fandt ud af at hun ville blive hans kone som en del af handlen, ændrede han mening. Han var tilsyneladende bekymret for at de børn han ville få med Ruth, skulle dele den allerede planlagte arv med hans nuværende børn. |
Dag 112 – Salmerne 46-48
Man finder spor af alle disse tre salmer af Kora-sønnerne i Lina Sandells salme “Ingen er så tryg i fare” (DDS 49) og Martin Luthers “Vor Gud, han er så fast en borg” og “Behold os, Herre, ved dit ord”. Guds store magt og styrke proklameres. Han står bag naturens kræfter og historiens gang – og samtidig er han den enkeltes Gud. Jeg standsede selv ved 48,11: “Som dit navn er, Gud, sådan skal din lovsang lyde til jordens ender; din højre hånd er fuld af retfærdighed.”
Uddybende noter |
48,7 Tarshish-skibe var i stand til lange rejser i Middelhavet, Tarshish var sandsynligvis ved den vestlige ende af havet, i det moderne Spanien. |
Dag 113 – Lukas 1
Velkommen til Lukasevangeliet. Hvor Markus er det korteste, er Lukas det længste (Lukas’ 24 kapitler er længere end Matt’s 28). Det er formentlig også det mest kronologiske af evangelierne, da Lukas har været minutiøs med samlingen af øjenvidneberetninger og andre skrifter (formentlig bl.a. Mark) for at skrive sit eget. Bemærk, hvad hensigten er (Luk 1,4). Mark begynder i ørkenen med Jesus som 30-årig, men Luk begynder 1,5 år før Jesu fødsel. Der skete underfulde ting, og de store lovsange “Magnificat” (1,46-55) og “Benedictus” (1,68-79) blev til.
Dag 114 – Lukas 2-3
Selv om de første vers formentlig er godt kendte som juleevangeliet, kan der også være noget nyt. Denne gang lagde jeg særligt mærke til englenes rolle. Efter lovsangen vendte de “tilbage til himlen” – men Jesus-barnet måtte så grueligt meget igennem, før han til sidst blev “båret op til himlen” (Luk 24,51). Dette lidelsestema blev slået fast af den gamle Simeon efter lovsangen “Nunc dimittis” (se 2,29-35) – i øvrigt benævnes de store lovsange efter det latinske begyndelsesord (her: “Nu lader du gå bort”). Beretningen om den 12-årige Jesus er særstof hos Lukas og den eneste episode, vi har mellem Jesus som spæd og Jesus som 30-årig. Slægtstavlen (3,23-38) er jomfru Marias slægt.
Dag 115 – Lukas 4-5
At Helligånden var over Jesus, kom til udtryk allerede ved Jesu dåb (3,21-22). Han førte ham også ud i ørkenen og tilbage til Galilæa. I Nazarets synagoge citerede Jesus Esajas’ bog: “Helligånden er over mig…” Derfor kunne han også bestemme over dæmoner, sygdomme, ja sågar fiskene i havet. Vanskeligere er det med mennesker, for Jesus vil ikke tvinge os, men kalde os syndere til omvendelse (5,27-32).
![](https://usercontent.one/wp/www.lydbibel.dk/wp-content/uploads/2023/03/illustration-synagogueda-1-1024x466.jpg?media=1720616333)
I andre byer end Jerusalem var synagogen centrum for jødisk tilbedelse på Kristi tid. Synagoger var placeret i de fleste af de større byer i Israel. Selvom der er meget lidt tilbage af den oprindelige synagoge fra det første århundrede i Nazareth, findes der omfattende arkæologiske fund af en typisk jødisk synagoge i byen Gamla, som ville have haft meget til fælles med de synagoger Jesus besøgte i Nazareth og andre byer.
Denne illustration er baseret på udgravningen af synagogen i Gamla, en af de ældste i Israel. Byen Gamla lå 9,7 km nordøst for Genesaret Sø. Den blev ødelagt af romerne i 67 e.Kr., tidligt i det jødiske oprør.
Dag 116 – Lukas 6-7
Allerede tidligt skaffede Jesu budskab og handlinger ham modstandere. Tænk, at for farisæerne stod bud og regler over godhed og hjælpsomhed – er det også sådan for os? Jesus valgte de 12 disciple efter en nat i bøn. “Sletteprædikenen” (6,17-49) ligner på flere punkter “Bjergprædikenen” i Matt 5-7 (en trøst for forkyndere, der synes, at man gentager sig selv – det gjorde Jesus også). I kap. 7 er både nogle af Jesu største undere, men den største modstand findes lige der, hvor Guds kraft udfolder sig, fx for kvinden: “Din tro har frelst dig. Gå bort med fred.”
Uddybende noter |
7,41 Fem hundrede denarer: Svarede til omkring 20 måneders løn. Halvtreds denarer var omkring to måneders løn. |
Dag 117 – Lukas 8-9.17
I går hørte vi om modstand mod Jesus, men der var også tilhængere. Både ved Jesu fødsel, her på de støvede veje i Israel (8,1-3), ved korset og efter opstandelsen får Lukas fremhævet kvindernes særlige trofasthed. “Der går et sus af skørter omkring Jesus”, skrev Kaj Munk. Sædemandslignelsen er grundlignelsen om Guds ord og viser, hvilke vanskelige betingelser ordet har i vores liv – men at det også selv har potentialet til at spire og bære frugt. Læg mærke til Jesu gode ord til de syge (8,39.48.50).
Uddybende noter |
8,32 En stor flok svin afslører, at dette er et hedningeområde, da svin var forbudt for jøder (3 Mos 11,7; 5 Mos 14,8). |
Dag 118 – Lukas 9.18-10
Dagens læsning begynder med Peters klare bekendelse af Jesus som “Guds salvede” (9,20). Hvad det indebar, er ikke klart for disciplene – heller ikke, hvad storhed og tjeneste er (9,46-48.57-62). Jesus havde tålmodighed med og tillid til sine udvalgte og sendte de 12 disciple og 72 andre ud for at helbrede og forkynde til omvendelse og tro. Bemærk, at Jesus både taler tydeligt om dommen over vantroen (10,13-16) og glæder sig over frelsen (10,20.23). Overvej, om den barmhjertige samaritaner udelukkende skal vække os til næstekærlighed, eller han også bliver et billede på Kristus, der hjælper os.
Uddybende noter |
9,62 Enhver, der lægger sin hånd på ploven, skal blive ved med at se frem for at lede ploven, for hvis mand ser sig tilbage, vil ploven hurtigt komme ud af kurs. |
Dag 119 – Salmerne 49-51
Kora-sønnerne overvejer i Sl 49 menneskets pris og konkluderer, at løsesummen er for høj (v. 9-10), og døden er uundgåelig. Se så v. 16, hvor både Kristi offer og opstandelsen forkyndes stærkt. Jeg har kaldt Sl 50 “Foran Guds trone” – læs, hvordan verden ser ud fra Guds synsvinkel. Sl 51 er den fjerde bodssalme og samtidig Davids syndsbekendelse efter episoden med Batseba. Brug den stærke salme som et spejl for os.
Dag 120 – Lukas 11-12
Kap. 11 begynder med bøn: Fadervor og løfterne om bønhørelse (11,5-13). Pointen er IKKE, at Gud kan blive så træt at vores bøn, at han til sidst og af nød giver os, hvad vi beder om – MEN, at når selv onde mennesker giver andre, hvor meget mere vil da ikke den gode Gud give! Han vil lukke sit rige op og give frelse til alle. Konfrontationen mellem Jesus og farisæerne tager til. Vi er tit gode til at finde trøste- og opmuntringsord, men vi har også brug for alvorsord (følg fx denne række: 12,5.20.34.40.48.51.59).
Uddybende noter |
11,31 Sydens dronning (Dronningen af Saba; 1 Kong 10,1-13; 2 Krøn 9,1-12). |